Ingen ville ha trodd det i de første årene av 1900 tallet,
at vi ble overvåket av en intelligens mektigere enn menneskets,
men likevel like dødelige som dem selv...
...og mens menneskene selv var opptatte med sine ulike bekymringer,
ble de gransket så snevert
som skapninger som svermet og multipliserte seg i en dråpe vann.
Likevel, gjennom verdensrommets tomhet,
fantes en mektig intelligens,
kald,
og usympatisk,
som satte sine øyne på Jorden med misunnelse.
Og sakte men sikkert,
rettet de sine planer mot oss.
OVERSATT OG SYNKET AV LEOGATE1968
- Jeg tror jeg så det. - Åh, virkelig?
- Virkelig? - Ja, den er... Der.
Se!
- Går det greit at jeg...? - Vær så god.
Gode gud! Så det er Mars?
Ja, men ser du søylen med røyk, som et rødaktig glimt rundt kanten?
- "Ja! - Kan jeg?
Om en av dere vennlige folk kan...
Jeg håper jeg kan fange en del av dette i tide.
Så, om dere kan stå helt stille.
Jøss! Se på det.
- Hva tror du det er? - Et vulkansk utbrudd kanskje,-
- som linjene langs Krakatoa, men bare mye større.
Folk så noe lignende sist gang Mars var så nært Jorden,
under oppstillingen i 1894 og 1898.
Behold det. Det er en gave..
Velkommen til nabolaget.
- Åh. Vi er utstøtte, skjønner du, George og jeg. - Ååh, jada. Jeg er redd for det.
Velkommen til nabolaget.
- Finn balansen din. - Jada, jada, jada.
- Neo. - Lettere sagt enn gjort, faktisk.
- Prøv å sitt. Sitt. - Nei, det er lettere for meg og stå.
- Nei, men du vingler når du står. - Ja, men det handler om å ha fremdrift, tror jeg.
- Det er godt å ha noen å snakke med i Woking. - Å, sier du det?
Det må være fint for deg, jada. Takk skal du ha!
- Slutt å tull, George. - Det er hjørnet som bekymrer meg.
- Opp med farten. - Jeg skal sykle om-kapp med deg.
Et sykkelrace? OK, bra. Litt insentiv.
Glir bare rett forbi.
- Du ser så meningsfullt på meg, Georg. - Du får meg til å føle meg så poetisk, Amy.
Er du sikker på at det er poesi du tenker på?
- Poesi er ganske så lidenskapelig, ikke sant? - Jo, men det varer ikke så lenge.
- Se! Du har et fra Sosialistpartiet i hovedstaden. - Har de endelig funnet meg?
- George. - Ja?
- Du har glemt noe. - Hva da?
Gi meg et kyss.
- Vi vil ikke bli her for alltid, jeg lover. - Man vet jo aldri.
Ha det.
TERROR PÅ HAVET: FISKERE SAVNET. ET MYSTISK TILFELLE
Mine Herrer, god morgen.
Det virker som at den lunten vi har fulgt med på det siste året akkurat har blitt tent.
Seks trålere fra Hull, 8 mil fra land. De ble beskutt og senket.
12 døde.
- Familie menn. - Skutt på av hvem?
Den Russiske marinen seiler nå sørover for å møte Japanerne.
Teorien er at de forvekslet dem for å være Japanske torpedobåter.
Hva? En gruppe trålere 800 mil unna Japan.
Uansett, Arnold, England vil være med på showet, så et svar fra Admiralitetet, takk.
De klargjør troppene. Krigsministeren vil avgi en erklæring. Gi meg et skikkelig sitat.
Du... Den Russiske ambassaden, sjekk marinens situasjon.
- Sir. - George...
- Generell undersøkelse. - Javel, sir.
går det greit om jeg tar Admiralitetet isteden, jeg har en kilde der skjønner du, sir,-
- som jeg gjerne vil snakke med.
Din bror?
Javel.
- En og en halv kolonne før lunsj, så kan du dra. - Takk, sir.
Ta Arnold med deg.
Blir ganske strålende, ikke sant, en krig vi har ikke hatt en skikkelig en siden... Napoleon?!
- Uniformer og Kavalerier... - Hør nå her, kan ikke du dra til ambassaden,-
-isteden. Jeg kan ta meg av dette alene.
Jo, men han ville at jeg skulle ta Admiralitetet, men så hoppet du inn.
- Hva har du da, egentlig? - Hva?
Vel, ingenting, neida. Jeg har bare en kontakt jeg gjerne vil snakke med.
Ja, selvfølgelig. Joda.
Javel, du... du utfører vel ikke private ting i arbeidstiden, gjør du vel?
Hva?
Og dette er fra Imperie serien. Vi har det på lager nede i Weybridge.
Full av ganske så levende farger. Farger til barnerommet, kanskje?
Du vet, jeg vokste opp i nærheten av Charminar. Min far var en del av undersøkelsen.
- Hva synes du om England da? - Åh, regnfullt.
Da jeg kom av båten, syntes jeg England var det gråeste og kaldeste stedet jeg hadde forestilt meg.
Vel, det er alltid noe som kan sies om regnet.
Jeg vet jeg ville synes at India er for varmt.
- Og hva holder så mannen i huset på med da? - Han er journalist.
Det er dere, ikke sant?
Jo, det er oss.
Seks uker i det minste.
Utmerket. Tusen takk skal du ha.
Vi er ganske så forelsket, sir.
Jeg er sikker på at tiden vil fly avgårde.
I lyset av dette feige og uforstående angrepet av Russland,
det er verdt å vite at man kan spørre hvilken som helst mann,
hvilken nasjonalitet han foretrekker å være,
så vil 99 av 100,
vil fortelle dere, at de foretrekker, å være Engelskmenn.
Det Anglo-Saksiske territoriumet er for den Anglo-Saksiske rasen.
Den beste, mest humane, mest ærefulle rase verden har sett.
Og alle utfordringer, vil bli møtt og overvunnet.
Vi er et Imperium,
der solen aldri går ned.
Takk.
Min sekretær vil besvare Deres spørsmål mine herrer.
Hvordan vil du agere, sir?
Det er ikke så mye å legge til det ministeren har sagt, så, vel, men,
jeg skal gjøre mitt beste, om dere behøver fakta og tall.
Hva er tapene hittil, sir?
God morgen, sir. Er dette dekket av Lansdowne Traktaten?
Og om så er, hvordan vil traktaten lyde om Russerne angriper oss?
Sir, i henhold til Lansdowne Avtalen,
er vi forpliktet til å utføre mottiltak mot Russland,
etter at visse linjer har blitt krysset.
Og er dette en av linjene, sir?
Ja, vel, vi... vi liker ikke å kommentere om vi ikke har alle fakta på bordet.
Likevel, som svar på grusomhetene i Nordsjøen,
sender vi tropper.
Hærens og marinens permisjoner er avbrutt. Og det er alt jeg kan gi dere.
Takk, mine herrer.
- Hvordan i helvete kom du deg inn hit?
Jeg hadde et pressepass. Eneste måten jeg kunne treffe deg på.
Jeg trodde jeg var tydelig om det Jeg vil ikke bli sett.
Jeg, øh...
- Jeg behøver din hjelp. - Med hva da.
Åh, nei, nei. Du må jo tulle. Du er... Du... Du må jo tulle, George.
- Jeg vet du alltid har stått nær Lucy. - Vel, det har du også. Hun er jo din kone.
Bare... bare kom til huset. Kom og besøk oss. Kom og møt Amy igjen. Vær litt med henne.
- Vi er, øh, i Woking, nært Horsell Common. - Jeg vet hvor du bor.
Har ikke du en tidsfrist eller hva de nå enn kaller det?
Tja, det er et kvinnelig universitet på Bedford Square.
Du kan ta en Mastergrad i Naturvitenskap, søk deg inn i September.
- Og hvordan skal en kvinne fikse det? - Vel, en kvinne må få noen anbefalingsbrev,-
- snakke med noen av de eldre damene.
Benny! Hei!
Hold opp med det der. Benny!
La henne være!
Slutt!
Du sa jo du ønsket å gjøre noe med din graden din. En skam å sløse den bort. Det er jo det du er flink til.
Elskling, det er meget snillt av deg, men det er en viktigere del av puslespillet
som må på plass før, noen kan gi meg anbefalingsbrev.
Hva?
George.
Hva er det?
- Det er et egg der, Mary. - Fra anden?
- Øh, nei, jeg tror det er fra hunden! - Mary ignorer ham. Jeg kan gjøre det.
- Takk. - Hva er det?
Det er en gave. Det er en klokke som lager te med destillering. Georg?
Ja.
Jeg besøkte min bror i dag.
Hva sa han?
Ingenting bra.
Hva har en klokke med te og gjøre?
Vennligst fortell meg. Hva skal de gjøre... få et...
få et toalett til å lage bacon og egg?
George.
- God kveld. - Fred.
Dette er min... Dette er min bror Frederick. Takk for at du ville komme.
- Hyggelig å møte deg. - Dette er, øh... Dette er min... Dette er Amy.
Øh, kan jeg... ? Mary? Kan jeg få gi deg... ?
Øh, jeg vil ikke... jeg skal ikke hedre deg eller denne personen,
med å tilbringe mer tid her enn jeg må.
Men du ba om min hjelp i dag tidlig, så jeg skal si det rett ut til deg.
- Jeg har dristet meg til å gjøre dette. - Fred.
Gå tilbake til Lucy. Hun vil tilgi deg. Jeg vil tilgi deg, og så kan kanskje livet gå videre.
Om du nekter å gjøre det, så garanterer jeg at du vil bli ruinert.
Jeg garanterer at du ikke vil ha noe liv å snakke om.
Det er en egoistisk, grusom jakt,
og det kan ikke hjelpes for enn å bringe frem de mest...
ubehagelige konsekvenser.
Om du ikke gjør som jeg sier, er dette det siste gang du vil se meg.
- Tro meg på det. - Fred.
Jeg er den eneste broren du noen gang vil ha.
Og der ligger tragedien i det, George.
God kveld.
Så Greaves ber meg om en og en halv kolonne, og jeg gir ham artikkelen,
og han setter den inn i avisen, men under Arnold Henderson's navn.
- Hvorfor slutter du ikke da? - Amy, om jeg skal slutte, hva skal jeg leve av?
- Jeg har arven fra min far. - Men det er ikke så progressivt, er det vel?
Det er helt progressivt. Jeg må ikke bli underholdt.
Jeg skulle aldri ha satt deg i denne situasjonen.
Du satte meg ikke i noe som helst.
Dette var mitt valg også.
Vi skal få det til å fungere.
Tror du det?
Jeg ville ikke vært her om jeg ikke gjorde det.
De kan dra pokkerivold, George.
Kom igjen. Du skal liksom lyse.
Nå, la oss se hva dette er.
Hva er det?
Vel, tror du det kom fra verdensrommet, sånn som Halley's Komet eller noe sånt?
Tja, de har en synkende elliptisk bane. Det kan ta tusenvis av år,
muligens også gå rett ut av solsystemet vårt, og plutselig en dag, er de tilbake, og pang!
Jo, men jeg trodde de tingene brant opp på himmelen.
Nei, med tusenvis av kilometer i timen, og muligens også tusenvis av varmegrader.
Det er gjennom her.
Hva kan dette være?
Vel, noen har litt av en opprydding foran seg.
Så, om det var... om det var, øh, tusenvis av varmegrader,
ja, hvorfor... hvorfor har det ikke brent ned alt dette?
Jeg tror det ble så varm at det bare blinket ut et øyeblikk, svidde alt, og sloknet.
Så, er det et stjerneskudd?
Det er riktig, Mr Thing. Stjerneskudd.
Forestill dere hva som hadde skjedd om denne hadde truffet London.
Et par sekunder til, så ville den muligens ha gjort det.
Forsiktig, Amy.
Du sa det hørtes ut som en bombe. Tror du det kan være en bombe?
Hvor stor måtte det våpenet ha vært?
- Mr Thing, hvem ville ha avfyrt denne? - Kanskje Russerne.
- George, hvor stort ville våpenet vært? - Ok.
- Tror du vi burde informere hæren? - Hvorfor det?
- Virker som en situasjon der man kontakter hæren. - Nei, jeg ringte det Kongelige Astronomi Forbundet.
Dette er et offentlig område. Vi er i vår fulle rett til å oppholde oss her.
Det siste vi trenger er en haug med tøffe menn i uniformer som fyller opp plassen.
- George, du må tilkalle avisen. - Ja, jeg burde vel det.
Telegrafene er nede.
- Hva, alle av dem? - De kollapset da jeg ringte.
Vel, da må du dra inn. De vil garantert trykke dette. Bare vis dem fotografiene.
- Du har høye tanker om sjefene mine. - Og vi blir alle her, eller hva?
- Holder tingene varme til du er tilbake. - Javel, bare ikke... Jeg mener det ...
ikke rør noe før noen...
- George, jeg lover.Jeg skal ikke røre noe. - Ok.
- Ok. Kjapp deg tilbake. - Vær forsiktige.
Vent litt. Snu deg. La oss ta et raskt...
En, to...
... tre.
Vel...
skal vi?
Om vi ikke trykker historien nå, sir, så gjør en annen avis det.
George, vi har større fisk å steke for øyeblikket. Vent til en lokal person melder det inn.
- Jeg er en lokal, og jeg sier ifra, sir. - Dine nyheter...
- det er nesten ingenting på fotografiene. - Med all respekt, Mr Greaves,
- du har ikke trykket noen av tingene mine på 6 uker... - Snakk med din bror igjen. Vi må ha mer om Russerne.
- Slik at du kan gi meg en front og gi den til Arnold, - Det er ikke meg.
Det er Hans Høyhet.
Jeg beklager.
Hans Høyhet har meninger.
Nei,jeg beklager, sir. Later vi som om at Hans Høyhet er perfekt nå?
George, du kan ikke forvente å gjøre det du har gjort uten at det får konsekvenser.
- Du er heldig som i det hele tatt har en jobb. - Åh, faen ta det.
Virkelig...
Faen ta det.
George.
Og faen ta Hans Høyhet.
Tilbake til arbeid.
Åh, det er et slarvete sted, Woking. Jeg ville ikke bekymret meg.
- Skulle hørt hva de sier om meg. - Hvorfor? Hva sier de om deg?
Vel, en ungkar i sine beste år,
liker å holde sitt ytre på sitt beste.
Vel, øh,
George var gift med sin kusine.
De ble på et vis dirigert mot hverandre av hans familie... vel, hans bror.
De ble forlovet da de var 15 år gamle. Endte opp med å hate hverandre, ingen var lykkelige.
Men så dukket du opp.
Vi møtte hverandre i en klubb for frie tenkere.
Vel,
det var vel verdt inngangsbilletten.
Så hva tror du?
Tror du den kan være fra Mars?
Hva, mener du utbruddene?
Tror ikke det.
Jeg mener, noe kan ikke eksplodere på Mars,
og ende opp i Surrey.
Vel,i det minste...
oddsen er en million mot en.
Hvor lenge har du vært gift?
Øh...
Så det er den andre morsomme tingen. Øh...
Er redd for at vi ikke er det.
Ok. Trekk unna der.
Hallo.
Jeg håper ingen har rotet rundt med dette.
- Stent. Astronom Royal. - Ah.
- Ogilvy? - Ja, sir.
Trodde du var en kjemiker, ikke en astronom.
Utdannet i litt av hvert.
Få en duk på, Cyril,
- og alt det andre, og en kanne te, takk. - Øyeblikkelig, sir.
Herregud!
Større enn den fra Cape York.
Dette kan være den største meteoritten som er funnet.
Kom inn. La oss ha en titt.
Kom igjen, gutter.
Skal du?
Harold, på min høyre. Resten av dere, prøv å ikke kom i veien.
Dette vil gjøre en fyr ganske så berømt.
God kveld, Lucy.
- God kveld. - Jeg håper du har det bra.
Hva tror du? Hvorfor er du her?
Har du kommet tilbake?
Beklager.
- Så hvorfor i helvete er du her? -Jeg er for å be deg...
om å signere papirene.
Skammer du deg ikke?
- Jeg er veldig lei for det. - Selvsagt er du ikke lei deg.
Jeg er det.
Selvfølgelig angrer jeg på all den smerten jeg må ha påført deg.
Men hva skulle jeg gjøre?
Jeg var plaget av valget, men jeg hadde ikke annen mulighet.
Hun er egoistisk, merk mine ord, den jenta med det røde håret.
Den jenta vil gjøre alt for at det skal gå på bra for henne.
Det har ingenting med å la alt gå bra.
Lucy.
Amy og jeg er forelsket.
Vi ble forelsket.
Akkurat som jeg håper at du vil bli forelsket en dag.
Det var ikke min intensjon at dette skulle skje.
- Men kan du virkelig si at du var lykkelig, Lucy? - Du er en feiging
Det er din karakter. Din bror sier det samme.
- Du er redd for å ta ansvar. - Beklager, Lucy, men dette er det modigste,
- jeg noen gang har gjort. - Jeg kunne ikke gi deg barn,
så du dro fra meg for en som var yngre,
og vakrere.
Min far hadde rett om deg hele tiden.
Jeg dro fordi vi gjorde hverandre elendige,
for vi snakket ikke på flere uker,
for vi hadde ingen like interesser, synspunkter eller venner.
Selv om det var den minste mulighet til å få et barn,
så ville jeg ikke latt dem bli født inn i en slik ulykkelig situasjon. Lucy, vær så snill.
Kan du vennligst signere papirene?
Og ofre meg selv for ditt alter av... sykelighet?
Nei, George. Jeg vil være et spøkelse ved din fest.
Du fortjener hver eneste bit av smerte som kommer din vei.
Og merk mine ord, smerten kommer.
Om du vil gifte deg igjen,
kan du gjøre det når jeg er død.
Mer har jeg ikke å si.
Slå av den musikken, Cyril. Bruk vettet ditt.
Det er noe på innsiden.
- Hørtes ut som et urverk. - Men da trenger man en jævla stor nøkkel.
- Den utvider seg. George må se dette. - Frue, hvem er du?
- Er dette et sted for en dame? - Hun er min assistent.
- Hallo Mary. Er fruen hjemme? - Hun har vært ute hele dagen, sir.
Ved friluftsområdet?
- Hva er det med denne bomben? - Det er vel ikke en bombe, er det vel?
Kan jeg gå opp? Min søster er der, og jeg ville gjerne gå før det...
Mary, kan du vente ved huset i tilfelle fruen kommer hjem? Takk!
- Hva skjer der borte? - Hva er det der?
- Hold disse menneskene unna. - Hvor er matmor, gutt?
Amy!
Unnskyld.
Den beveger seg. Det er noe som...
Den åpner seg.
Hvor er Amy?
Tilbake! Unna! Unna!
Unna. Unna, sa jeg.
Amy!
- Kom igjen! - George!
Mary!
- Hva i allverden var det der?. - Jeg vet ikke.
George, hva skjedde med Ogillvy?
- Hva i allverden skjedde? - Vi vet ikke.
- Fant du søsteren din? - Hun kom ikke tilbake.
Flott. Da leter vi etter Ogillvy. Jane!
- Jane! - Jane!
- Der er hun. - Åh! Jane!
Jeg forstår ikke hva som forårsaket en reaksjon som det.
Kanskje det var noe kjemisk i det, som Fosfin, kanskje noe som eksploderer i kontakt med luft.
- Vel, tror du det har brent seg ut nå? - Hvor er Benny? Hvor er... ? Hvor er hunden?
Ogillvy!
- Ingen får gå inn i området. - Sir, jeg, øh...
jeg prøver bare å finne min venn.
Det er ingen i live der nede. Bare flere av disse stakkarene. Greit!
Tre og tre, takk. Dere to og ham. - Javel, sir.
Den andre landet i innsjøen Byfleet, etter at vi har ryddet opp, møter vi dere der.
- Javel, sir. - Kongens Kongelige Artilleri.
Videre!
- Er dere fra Vest Surrey? - Vest Surrey Artilleri, det er riktig.
Er det ingen her fra London?
- Det var bare en skogbrann. - Dette var ingen skogbrann, dette... dette...
-...dette var ingen skogbrann - Beklager, men noe varmt falt ned fra verdensrommet,
alt det krattet folk går dit for å se, og får seg selv drept.
- Vi skal gjerde inn den andre før det skjer igjen. - Opp med farten, bombardier!
- Kom deg hjem kompis, vi tar oss av dette. - Dette var ingen skogbrann.
Ogillvy?
4 MAI
5 MAI
6 MAI
9 MAI, 10 MAI, 11 MAI
- Tok han ikke kontakt i dag tidlig? - Beklager, men det har han ikke gjort, sir,
men vi er ikke sikre på om han sluttet i går. Her er skrivebordet hans.
Vi kan gi deg beskjed så snart han kommer.
- Hvor er han, i forhold til det som foregikk? - Øh...
hva foregikk egentlig, sir?
Vi hører mye merkelig om denne historien, sir.
Stjerneskudd treffer Horsell Common, folk samles, og deretter en slags eksplosjon.
- Det virker som at ingen vet noe sikkert. - Det var en skogbrann i,
Vest Surrey havnet i den. De har ikke bedt om hjelp, så hva det enn er, er det under kontroll.
Der.
Det var der George sa den landet. Der var brannen.
Og det er huset hans.
- Fant du ham? - Nei. Ingen tegn. Og du?
Nei.
Den andre landet i skogen ved Byfleet.
- Hva? - Ja.
Det er jo så nært den første. Det kan ikke være en tilfeldighet.
Nei. Jeg må fortelle deg noe.
Jeg... jeg dro for å treffe min kone i går...
...for å be henne om å signere skilsmissepapirene.
Og?
Synes du vi har vært egoistiske?
George.
Livet er egoistisk;
Og kjærligheten enda mer. Tåpelig å tro noe annet.
Vel, hun sa... Hun sa hun ville la oss giftes når hun var død.
Rydd disse husene! Rydd disse husene! Dere to, dit bort! Dere to over der!
- Hva skjer? - Noe beveger seg.
Kom dere vekk, dere er for nært! Rydd disse husene!
- Mary! - Mary!
Mary!
George, hent hjelp, fort!
Vi kan ikke hjelpe henne, hun er død!
Amy, kom igjen!
- Jeg kan ikke etterlate henne! - Kom deg opp på den jævla hesten!
- Kom igjen, vi drar til Admiralitetet. - Hva?
- Tuller du? - Om noen vet noe så er det min bror.
- Om vi spareres så møtes vi der, ok? - Javel.
Kom igjen!
George, det er Benny! Stans, vær så snill!
- George. - Benny!
Vent der.
Benny! Benny, kom her!
- George. - Benny.
George!
Amy!
- George! - Amy, dra!
George!
Amy, dra til min bror! Jeg møter deg der!
Dra!
Det er mer her. Her borte.
Noe annet skjer i den sørlige delen av London, ved Hampton Court broen, nært det første nedslaget.
Jeg forstår ikke helt rapportene, men det flyter kropper nedover elven.
- Vi får dem plukket opp. - Javel, sir.
Send avgårde noen bårebærere, vi skal ikke ha lik som dekorerer Themsen.
- Hvor er din bror nå? - Blant disse folkene, håper jeg.
Flyktningene fra byene og landsbyene rundt hendelsen.
Tror du på det han sa til avisen sin om stjerneskuddet?
Jeg vet ikke, Minister. Gir jo like mye mening som alt annet vi er blitt fortalt.
- Vi skriver ingenting om... - Ikke før vi har fått det bekreftet, Sir.
- Hvor er kongen? - Sandringham, med Prinsen og Prinsessen av Wales.
Det er ingenting som tilsier at dette ikke bare er en handling fra Gud
En stor stein faller ned fra verdensrommet.
Hva hører vi på linjene?
- De lokale telegrafene stanset i går... - Stanset?
De transatlantiske linjene stoppet opp i dag tidlig, så vi har ingen informasjon.
Hva betyr det?
Betyr det at det skjer andre steder, og ikke bare her?
Hva i helvete står vi ovenfor?
- Er det ingen mulighet for at dette er Russerne?. - Jeg vet ærlig talt ikke, Minister.
Statsministeren er i Skottland, vi får ikke kontakt med ham.
Til vi vet vet hvordan situasjonen er...
-... tar jeg føringen. - Javel, Minister.
- Sir! En av Surrey-folkene vil snakke med deg. - Hvor? Hvor er han?
Han er høy og har kanskje en hund med seg.
Har du sett George? Vær så snill og si at du har sett George. Jeg skulle møte ham her.
Jeg er redd jeg ikke har det. Når så du ham sist?
Hesten jeg satt på fikk panikk. Den bærte meg ned Mayberry Hill mot Weybridge,
jeg mistet George i nærheten av huset. Han gikk for å redde hunden min.
Han ropte til meg at jeg skulle dra, og jeg, jeg prøvde å nå ham, men brannen var så intens.
- Og det var det siste du så av ham? - Ja.
En... En ting dukket opp ved siden av huset, noe, noe falt ned. Han ble oppslukt av røyk.
- Og han ropte at du måtte dra? - Ja.
- Gjorde du det? - Ja, det var umulig for meg å nå ham.
- Fikk hesten din panikk din eller red den bare avgårde? - Det var umulig for meg og nå ham.
Vel...
...kanskje han fant en vei vekk,
- til Horsell Common. - Er det alt du kan si?
George har vært min bror i 36 år.
Da han ble født lot min mor meg bære ham til min far.
Jeg passet på ham på første skoledag, han var redd, han glemte...
...lommetørklet sitt, han gråt så jeg ga ham mitt, og...
Han var min lillebror.
Min lillebror. Sånn var det bare.
- Til du kom rekende! - Han er fortsatt din lillebror.
Kanskje det er et fromt ønske.
Jeg bærer hans barn.
Er han her?
Nei, dessverre.
Vel... Da får vi bare lete videre.
Kom igjen.
Britisk Suverenitet Fortsetter, Lykkelig og Storslagent.
- Hvor gammel er denne? - En uke.
En uke?!
Holder vi alle sammen, vil alt gå bra.
Vil du ha den?
Invasjon fra Mars.
- Hvordan var den store seieren? - Den var vanskelig. Mye gikk tapt.
Feire for det vi har.
Feire mirakelet.
Jo, selvsagt, men...
...det vanskelige, er at om en vet i sitt hjerte vet at Gud gir mirakler...
så må man også akseptere tanken om guddommelig gjengjeldelse.
For å være ærlig synes jeg det er vanskelig å tenke på.
Gud er god, ikke vanskelig.
Mannen din vil komme tilbake.
Ja, selvfølgelig.
Amy?
Hvor er du!
Jeg vet du er der!
Kom ut hit.
Jeg vet du er der.
Jeg så deg.
Hvor er alle sammen?
Jeg vet ikke.
Flyktet...
Døde.
Du skal vel ikke bli her, skal du vel?
Vil du...
Vil du vente på meg, bare... bare for et øyeblikk.
Unnskyld meg, Frøken. En mann med en Border Terrier... har du sett ham?
- Nei, jeg beklager. - Amy!
Amy!
Amy, flyktningene har sluttet å komme, det er ikke en eneste en fra Horsell eller Woking.
Brannen må ha sluknet. Kanskje han bare er skadet.
- Om han ikke dukker opp, så drar jeg tilbake. - Og hva skal gjøres om det ikke skjer?
-Hva? - Hva med barnet?
- Det er ikke din bekymring. - Vel, om noe har skjedd med George,
- vil jeg anta at der min bekymring. - Jeg trenger ikke din hjelp.
Ingen av oss behøver din hjelp!
Kanskje han har dratt tilbake til sin kone.
Åh, er dette straffen du hadde i tankene?
Er dette vekten av våre synder?
Den er mellom oss og byen.
Det var dit hun skulle... min kone.
Det er ingen godhet, for den rette konen, og gjøre henne til en enke.
Faktisk så venter hun barn.
Jeg skal bli en far.
Jeg var...
begravet
under 500 kg med jord, kjentes det ut som.
Men det var ikke jord. Det var, øh...
kropper.
Mine venner.
Døde hester.
- Åh, Herregud. Det er.. - Vi må finne den babyen.
Det kommer fra et av disse husene. Kom igjen.
Hva gjør du?
- Vi må ta dekning. - Hvor kommer det fra?
- Den er der borte. Den er der borte! - Nei!
La den være, for Guds skyld.
- Kom igjen! Inn her! - Vi må komme oss til den babyen.
Vi må komme oss til den babyen.
- Åh, nei. - Vær stille.
Det har vært utbrudd fra Mars ved midnatt hver kveld de siste dagene.
Når tok denne fyren det siste bildet?
Fredag, og det er kanskje ikke den siste eksplosjonen. Man tror at han ble drept ved...ved...
ved Horsell.
Hvor langt unna er Mars?
Øh, åh, den er tusenvis av mil unna. Hundretusenvis.
Cirka 56.327.040 kilometer for øyeblikket.
Så med den logikken, kjære frøken, på 10 dager, må den tingen ha reist, hvor mye?
Hva?
241 380 km/t.
- Høres det sannsynlig ut? - Vel, ingenting høres sannsynlig ut, gjør det vel?
Vel...
- Og hun sa hva som egentlig skjedde ved Horsell? - Hun var der med din bror?
Ja, den... den tingen kom visstnok opp i luften.
Den eksploderte ikke. Den forårsaket ikke en skogbrann. Den sendte ut en slags puls...
som brente mennesker ihjel.
Neste dag, kom noe opp av bakken og,
- brente alt som var mellom Mayberry Hill og Weybridge. - Og hva skjedde i Weybridge?
Folk prøvde å flykte.
De prøvde å hoppe på tog eller komme seg ned elven, og så... så kom denne...
denne tingen opp over bakkekammen.
Det virket å være en slags... en slags skapning. Som en,
øh...en maskin.
Den slapp bare løs denne... denne... brannstormen.
Regimentene ved Weybridge har 12- pundere... gamle sådanne.
Ingen skudd avfyrt, tydeligvis.
Den andre kom ned ved Byfleet, og det er derfra de fleste flyktningene kommer fra...
fra nedslagstedet.
Vi må sende noen fra artilleriet i London... noen av de større våpnene.
Er ikke det en unødig respons?
- Jeg mener, vi har ikke... - Om det er en unødig respons-
-og prøve å stanse en av disse tingene fra å komme hit og slakte alle i London, så, bare ikke gjør det.
- Hun er... ganske sikker på den skapningen? - Ja, sir, det er hun.
Hun er ikke den eneste, sir.
- Øh, hvor er Sersjantmajoren? - Han er der. Ham der.
Takk.
- Bare dere to? Hvor kommer dere fra? - Åh, Horsell.
- Har noen andre kommet derfra? - Jeg melder meg til tjeneste, Sersjantmajor.
Jeg var med Kaptein Cartwright, Vest Surrey Artilleriet.
Han er død, sammen med resten av kompaniet.
Hva enn det var som tok oss, sir, så er det der fortsatt.
Jeg må finne min kone. Vi ble adskilt ved Mayberry Hill, og hun var på vei hit.
Vi har en 12-punder på vei.
Ordrene er å dra til skogen ved Byfleet, der den andre tingen landet, bomb den før den åpner seg.
- Kan du bruke våpen? - Nei. Har du sett henne?
Hun har rødt hår, hun er 25 år, og hun kom fra Mayberry Hill.
- Mayberry Hill! - Hør! Hør her!.
Vi ble utslettet. Vi rakk ikke å skyte.
Det eneste som kom ned fra Mayberry Hill, var døden.
Hun sa vi burde...
- Hun sa vi burde møtes i London, skjønner du, så... - Jeg ber om frivillige, sir.
- Det er ingen veier til London. - Hun er gravid, skjønner du.
Hun... Hun... Hun er gravid, så... så det er alt. Jeg må vir...
Jeg må virkelig finne henne.
Bli og gjør din plikt, som en Engelskmann.
Gjør barnet ditt stolt av deg når det kommer.
Mens de modige Britiske menn kjempet mot det umenneskelige angrepet...
Kjempet pappa?
Ja, selvfølgelig.
Var han en soldat?
Nei, han var...
veldig modig.
- Hva betyr dette ordet? - Les bokstavene.
'Vå-pe'...
'Vå-pe-n.'
Våpen.
Våpen er ganske så ubrukbare, min kjære Sersjant.
- Der er målet, menn. - Bra.
Bra, flatt område.
Blir som å skyte fisk i en tønne.
Sir! Sir!
Bare tenk... Jeg tror ikke det er en god ide å skyte på den tingen,, sir.
- Våpen nummer 1 klar? - Ja.
- H-E. 365 meter. - 365 meter. Satt.
- Gi oss en granat. - Hør her, sir,
- Jeg vet hva de kan gjøre. - Hold kjeft og gjør som fortalt!
- Granat. - Hvor?
- Der! - Bruk 5 sekunder forsinkelse.
- Lad. - Jeg prøver å sette denne jævla greia rett.
Kom igjen. OK.
- Fokuser på jobben. - Granat! Granat!
Kom igjen, kom igjen, kom igjen!
Klar!
Fyr!
Faen.
Ok. Nummer en kanon... lad den.
Sir, dette er en feil. Har du sett den?
- Har du sett den? Sir? - Vi skal ødelegge den jævla tingen først, sir,
så kan vi alle dra. Greit?
- Er du klar? Fyr løs! - Granat!
Granat, sir. Granat.
- Klare? - Fyr!
Ok. Hopp uti.
Vi får se hva vi kan finne og få det til gutta på toppen.
Kom igjen. Du er ikke ferdig ennå.
Mine damer og herrer,
om jeg kan få si noen ord.
Det virker som at noe har ankommet England,
noe har, kanskje blitt bragt inn i denne verden.
Det har fullstendig ødelagt Weybridge Togstasjon,
og massakrert en hel bataljon fra Vest Surrey Artilleri.
Herregud.
Formidabelt som det ser ut til,
den besøkende, eller de besøkende,
har knapt nok beveget seg fra området det falt ned i.
<i<Hva enn makten til denne tingen viser seg å være...
Ikke skyt!
... kan vi forsikre oss om tanken på at våre modige soldater
går frykten i møte. Den Store britiske Hæren skremmes ikke hverken mann eller monster.
Forhandle. Forstår du? Vi vil forhandle.
Dette skal ingen bekymre seg for.
Du er i det mektige England.
Vi er mestere i krigføring.
Vårt kavaleri,
våre kanoner,
er de beste i verden.
Gi oss hånden din!
- Gi oss den jævla hånden din! - Beklager! Jeg beklager!
Og for alle som føler seg utrygge av disse rapportene,
husk en ting...
det kan ikke være mer enn to av dem...
... mot våre millioner.
Hallo.
- Et kyss for en helt. - Jeg er en gift kvinne.
- Det er jo en jævla gardin ring. - Og du er full.
Amy!
- Løp! - Minister! Kom igjen!
Ned her!
Er du sikker? Det er tunneler.
Sir! Minister!
Kom igjen!
Frederick. Frederick, steng de dørene.
Sir!
Lukk dem!
Slipp meg inn, vær så snill!
- Ikke gjør det! - Vi kan ikke etterlate ham der ute.
Herregud.
Hva var du tidligere? Forsker?
Nei, bare en amatør.
Jeg undrer av og til på,
om vi ikke hadde blitt så avanserte,
om de i det hele tatt hadde kommet for oss.
Hvem vet?
Det er lett å miste seg selv i minnene.
Det må du ikke.
Det er vår plikt og løfte sjelen, håpet.
Javel, det var ikke så nyttig for meg før, så...
jeg har definitivt ikke det nå heller, tro du meg.
- Jeg prøvde. Det virker ikke. - Du har mye å være glad for.
Du er den eneste med et barn.
Ja.
Du har rett. Jeg beklager.
Du er fra Woking, ikke sant?
Var...
en kort tid, i et annet liv.
Vel, det er en mann fra Woking i kirke listene.
Horsell Common.
Du står som nærmeste pårørende. det kom i dag tidlig.
Listene i kirken er for levende mennesker.
Det er de.
Han reiser helt fra Worcester. Han er her i morgen tidlig.
Så, om det ikke er klassifisert som et mirakel, da vet jeg ikke hva som er det.
OVERSATT OG SYNKET AV LEOGATE1968